Į lietuvių kalbą išvertė:
Petras Kimbrys
Smagiai pažiūrėkite!!!
:)))
"Dreamworks pictures" ir "? PDI" pristato filmą
Seniai seniai gyveno nuostabi princesė.
Ji buvo užburta raganos kerų,
kurie galėjo būti panaikinti tik mylimojo bučiniu.
Princesė buvo užrakinta toli toli pilyje saugomoje ugnį spjaudančio drakono.
Daug drąsių riterių bandė ją išlaisvinti iš šio baisaus kalėjimo, bet nė vienam nepavyko.
Aukščiausiame kambaryje, tolimiausiame bokšte ji laukė savo tikrojo mylimojo
ir jo bučinio.
Lyg taip ištiktųjų būtų.
Nuobodybė.
ŠREKAS
-Saugokitės-
Aš manau jis ten.
Gerai. Griebkim jį!
Palauk. Ar tu žinai ką tas daiktas tau gali padaryti?
Aha, Jis sumals tavo kaulus, kaip kad miltus duonai.
Na, iš tikrųjų, taip darytų milžinas.
O žmogėdros, oi, jie daug baisesni.
Jie pasidarytų sau drabužius iš jūsų šviežiai nuluptos odos.
Sukramtytų jūsų kepenis, išspaustų žele iš jūsų akių.
Mmm, būtų geras priedas skrebučiams.
Traukis, traukis pabaisa, traukis!
Perspėju tave!
Tikrai.
Dabar jūs turėtumėte bėgti.
Aaaa!
Ir daugiau nebegrįžkit.
Reikalingi pasakos šalių gyventojai, atlyginsime.
-Taip, šis jau pilnas. Vežkit iš čia.
Duok man.
Tavo linksmos dienelės baigėsi. -25 auksiniai už raganą.
Kitas. -Ateikit arčiau.
Sėsk čia! Ir tylėk!
Šis narvas toks mažas.
Neversk manęs. Daugiau nebūsiu užsispyręs. Aš galiu pasikeisti.
Prašau, suteik dar vieną šansą.
Ak, užtilk!
Kitas.
Ką čia turite?
Tai medinė lėlė.
Aš ne lėlė, aš gyvas berniukas.
5 auksiniai už gyvą žaislą. Paimkit iš čia.
Ne! Prašau neleisk jiems to padaryti!
Kitas. Ką turite?
Na, aš turiu kalbantį asilą!
Taigi.
Gausite dešimt šilingų, jei galite tai įrodyti.
Na, pradėk drauguži.
Laukiu?
Jis tik... truputį jaudinasi.
Iš tikrųjų jis tikras plepys.
Šnekėk tu besmegeni asile!
Užtenka. Jau prisiklausiau. Sargyba!
Ne, ne jis kalba!
Aš galiu kalbėti. Aš tiesiog mėgstu kalbėti.
Dažniausia kalbu apie...
Dinkite iš mano akių! -Ne, ne aš prisiekiu!
Ei, Aš moku skristi. -Jis moka skristi! -Jis moka skristi!
Jis moka kalbėti! -Teisingai, kvaily!
Dabar aš esu skraidantis, kalbantis asilas!
Gal tu ir matei skrendančią musę,
o gal ir drugelį.
Bet lažinuos niekada nematei skraidančio asilo!
Griebkit jį!
Gaudykit! Čia! Paskubėkit!
Tu, žmogėdra. -Aš.
Pagal lordo Farkvado įsakymą.
Aš esu paskirtas suimti jus.
Ir nuvežti, į paskirtą teritoriją.
Ak, tikrai?
Tu? O tavo armija...?
Ar galiu kai ką pasakyti?
Klausyk, tu buvai tikrai, pala, neįtikėtinas, štai.
Ar kalbi su...
...manimi?
Taip, su tavimi.
Ar galiu tiesiog pasakyti kad tu nuostabiai ten atrodei su tais sargybiniais.
Aš galvojau, kad man jau viskas.
Ir tada pasirodei tu ir BAM.
Jie išsibėgiojo kaip bailiai.
Tai man labai patiko.
Tikrai labai. Tikrai.
Kaip gera būti laisvam.
Tai kodėl tos laisvės tau neatšventus su savo draugais?
Bet aš...
...aš neturiu draugų.
Ir aš tikrai nežadu grįžti ten vienas pats.
Žinai, kai ką sugalvojau...
Galėčiau su tavimi pasilikti.
Tu ir aš kaip kovos mašina.
Gąsdinsime visus pasipainiojusius ant kelio.
Vau, tai buvo tikrai baisu.
Tikiuosi tu neprieš kad aš keliaučiau su tavimi.
Žinai tu galėtum gąsdinti vien savo burnos kvapu...
tau tikrai reiktų ko nors, pavyzdžiui tik-tak ar kažką panašaus,
nes tavo burna baisiai smirda!
Tau ką nors reikia daryti dėl kvapo!
Kaip vienąkart aš...
...suvalgiau supuvusias uogas.
Stiprus kvapas sklido iš mano pasturgalio visą dieną.
Ko tu mane sekioji?
Aš pasakysiu kodėl.
"Nes aš toks vienišas,
ir nieko šalia manęs nėra.
Problemų kaip nebūta, tačiau nėra nė vieno kas pralinksmintų mane.
Visdėlto reikia turėti draugų..." -Baik dainuoti!
Visai nesistebiu, kodėl neturi nė vieno draugo.
Oho! Tik tikras draugas gali būti toks atviras.
Klausyk! Mažas asile.
Pažvelk į mane! Kas aš?
Na...
...labai aukštas?
Ne! Aš žmogėdra. Na, žinai, griebkit deglus ir šakes.
Ar tai tavęs nebaido?
Ne.
Tikrai? -Tikrai, tikrai.
O!?
Žinok, tu man patinki. Koks tavo vardas?
Na..., Šrekas.
Šrekas?!
Bet ar žinai, dėl ko man patinki, Šrekai?
Nes tau nesvarbu kas ir ką apie tave galvoja.
Aš gerbiu tai, Šrekai. Tu tikrai visai neblogas bičas.
Fe, pažvelk į tai.
Kas norėtų gyventi tokioje vietoje?
Čia, yra mano būstas .
O, tai nuostabu. Tiesiog puiku. Žinai tu beveik tikras menininkas.
Neįtikėtina kaip tu viską įrengei būdamas nelabai turtingas.
Man patinka šis akmuo. Koks gražus akmuo.
Spėju tu nelabai mėgsti svečius ar ne?
Aš mėgstu privatumą.
Žinai, aš irgi. Štai dar vienas bendras mūsų bruožas.
Aš nekenčiu, kai svečiui duodi
užuominą, išeiti,bet jis neišeina.
Ir tada tikrai nėra ko griebtis, ar supranti?
Ar galiu pas tave pasilikti?
-Ką?
Ar galiu pas tave pasilikti, prašau.
Aišku!
-Tikrai?
Ne.
-Prašau! Aš nenoriu tenai grįžti.
Tu nežinai ką reiškia, kai visi tave laiko nenormaliu ten.
Na..., gal ir supranti. Bet todėl ir turime likti kartu!
Tu turi man leisti pasilikti! Prašau! Prašau!
Gerai, gerai.
-Bet tik vieną naktį. -Ak, ačiū!
Ei, ką tu darai... Ne!
Bus linksma. Galėsime ilgai nemiegoti, vyriškai pašnekėti.
O ryte...
...norėčiau vaflių.
Kur aš miegosiu?
Lauke!
Ak, na, tikriausiai tai šaunu.
aš tavęs nepažystu tu manęs...
...taigi, lauke geriausia.
Išeinu.
Labanakt.
Gražios durys. Aš - vienišas asilas lauke.
Sėdžiu vienas pats.
Visiškai vienas, ir nieko šalia manęs nėra.
-Aš liepiau tau likti lauke. -Aš ir esu lauke.
Na Džeimsai. Ferma labai toli, bet kokį pasirinkimą mes turime čia?
Na, ne namučiai, bet vistiek.
Kokia puiki lovytė. -Sučiupau!
Radau sūrio. Fe, čia šiaip šiukšlės.
-Ar tai tu Gordonai? -Kaip tu atspėjai?
Man jau užtenka! Ką darote mano namuose?
Ei, ne, ne, ne... Stumkit tą karstą nuo stalo!
Tai kur tada mums jį dėti. Lova, juk užimta.
Ką!?
Gyvenu savo namuose ir nieko čia nekviečiau.
Aš - baisusis žmogėdra!
Ką aš turiu padaryti, kad visi dingtumėte?
O, ne! Ne, ne!
Ką darote mano pelkėje?
Gerai, dinkit iš čia. Visi jūs. Judinkitės! Na, greičiau.
Ir paskubėkit, paskubėkit.
Ne, ne, tik ne ten. Ne ten!
Nežiūrėk į mane. Aš jų nepakviečiau.
O Dievuliau, niekas mūsų nekvietė. -Ką?
Mes buvome priversti čia ateiti. -Ko?
Lordo Farkvado.
Jis aprėkė mus ir pasirašė mūsų išgabenimo raštą.
Na, gerai.
Kas žino kur tas Farkvadas yra?
O, aš žinau. Aš žinau kur jis.
Gal kas nors dar žino kur galima rasti jį?
-Tikrai niekas? -Aš. -Niekas?
Ei, klausk manęs Aš žinau! Rinkis, mane.
Na, gerai.
Dėmesio visi stebuklingieji padarai!
Jūs čia tik laikinai. Aš perspėju.
Aš surasiu tą Farkvadą ir išvysiu
jus iš mano žemės atgal į ten iš kur jūs visi atvykote.
Tu, tu eik su manimi.
Gerai. Štai ką man patinka girdėti.
Šrekas ir asilas, du užsispyrę draugai iš pasaulinio nuotykio. Man tai patinka.
Ir vėl kelyje. Dainuok su manimi Šrekai! Aš ir vėl kelyje...
Ką aš tau sakiau apie dainavimą?
-Galiu švilpauti? -Ne.
-Na, o niūniuoti? -Na, gerai.
Užtenka. Jis pasiruošęs kalbėti.
Bėk, bėk, bėk kiek gali, vistiek nepagausi manęs.
Nes aš pyragėlis su imbieru.
Tu pabaisa.
Aš ne pabaisa, o štai tu esi.
Tu ir kitos stebuklingosios šiukšlės, nuodijate mano nuostabų pasaulį.
-Pasakyk! Kur jie?
-Suėsk mane.
Aš bandžiau būti sąžiningas su jumis, padarai.
Dabar mano kantrybė baigėsi!
-Sakyk! Nes jeigu ne...
-Ne, ne, tik ne sagas.
Tik ne apvaliąsias sagas.
Na gerai!Kas juos slepia?
Gerai, pasakysiu.
-Ar pažįsti sviestainį?
Sviestainį?
-Sviestainį.
Taip, aš pažystu jį.
Kuris gyvena Praulio pievelėje?
-Tai va, ji ištekėjo už sviestainio.
-Sviestainio!
-Ji ištekėjo už sviestainio.
Šviesybe! Mes radome jį.
Na, tai ko laukiate? Įneškite.
Magiškasis veidrodis.
Nieko jam nesakyk!
Labą vakarą.
Veidrodėli, veidrodėli.
Ar čia nepuikiausia karalystė iš visų?
Na, formaliai, jūs dar ne karalius.
A..., budeli.
-Tu sakei. -Na turėjau omeny...
...kol kas dar nesate.
Bet jūs galite tapti.
Viską ką jums reikia padaryti, tai vesti princesę.
Tęsk.
Taigi, tiesiog atsisėskite ir nusiraminkite, mano lorde,
nes dabar laikas jums susitikti su netekėjusiomis merginomis.
Ir štai jos.
Pirmoji netekėjusi yra užgauliojama mergina uždaryta nuo karalystės toli, toli.
Jai patinka suši ir maudymasis karšto vandens statinėje.
Jos hobi maisto gaminimas ir namų ruoša, blogosioms seserims nepadedant.
Prašau sutikti... Pelenę.
Antroji netekėjusi yra ši gobtuvu apsigobusi mergina iš pasakų šalies.
Taip pat ji gyvena su septyniais vyrais,
galima sakyti ji jau užimta.
Bet tik pabučiuokite į jos sušalusias lūpas ir sužinokite kokia ji iš tikrųjų yra.
Nagi. Sutikite... Snieguolę.
Ir paskutinė, bet neblogiausia.
Trečioji - raudonplaukė gražuolė,
įkalinta drakono saugomoje pilyje, apsuptoje kunkuliuojančia lava.
Bet nenuleiskite dėl to rankų.
Ji - tikra "ugnelė", mėgsta Pinna Coladas (alk. gėrimas) ir maudynes lietuje.
Laukianti jūsų išlaisvinimo - princesė Fijona.
Taigi, ar išsirinksite, pirmąją vienišę? Antrąją?
O gal trečiąją?
-Antrąją... -Trečiąją! -Antrąją!
Pirmą. Ne, ne, ne.
Trečią. Pasirinkite trečią, mano lorde.
Gerai, gerai. Trečioji.
Lorde Farkvade. Jūs pasirinkote... princesę Fijoną.
Ji graži. Fijona. Tiesiog nuostabi.
Viskas ko man reikia, tai surasti ką nors...
Bet aš turėčiau paminėti vieną mažytį dalykėlį, kuris atsitinka naktį...
-Gerai! -Taip, bet po saulėlydžio...
Tylos!
Aš padarysiu princesę Fijoną savo karaliene.
Ir Dulokas pagaliau turės savo nuostabų karalių!
Kapitone! Surinkite savo geriausius vyrus.
Mes surengsime turnyrą!
Būtent, taip, štai čia, Dulokas.
Aš sakiau kad jį rasime.
Taigi. Čia turėtų būti lordo Farkvado pilaitė.
Taip, tai ji.
Ar tu nemanai, kad jam viskas daugokai atsieina.
Ei, ei, palauk, Šrekai!
-Ar girdi, tu! -Ne, ne!
Palauk sekundę.
Klausyk, aš nežadu tavęs suėsti. Aš tiesiog...
Tylu.
Per tylu.
Kur visi?
Pažiūrėk čia.
"Sveiki atvykę į Duloką, tokį puikų miestelį.
Čia turime savo taisyklių, kurias dabar išvardinsime.
Nepasišalink, lik savo vietoje,
Ir išklausyk. Dulokas yra puiki vieta.
Nevaikščiokite ant žolės, išsiblizginkite batus, nusišluostykite... veidą.
Dulokas yra... Dulokas yra...
Dulokas yra puikus miestelis."
Vau!
-Noriu dar. -Ne. Ne.
Gerai. Tuoj gausi antausį.
Atsiprašau.
Čempionas turės garbę, ne, ne...
...privilegiją nuvykti ir išvaduoti gražiąją princesę Fijoną
iš ugninio drakono nagų.
Jei dėl kokios priežasties laimėtojui nepasiseks,
antrasis laimėtojas užims jo vietą.
Ir taip toliau ir panašiai.
Kai kurie iš jūsų galite mirti,
bet tai pasiaukojimas ir aš jį perleidžiu jums.
"Plojimai".
Tegu turnyras prasideda.
Kas čia?
Fe, jis šlykštus.
Ei, taip negražu.
Jis tiktai asilas.
Tikrai.
Riteriai! Nauja užduotis. Tas, kuris užmuš žmogėdrą, bus paskelbtas nugalėtoju.
Čiupkit jį.
Ei, nagi.
Ar nepadėtų čia bokalas?
Ne?
Gerai tada.
Nagi.
Ei, Šrekai! Duok man, duok man!
-Kėde!
-Vožk jam kėde!
Ačiū. Ačiū labai.
Aš čia būsiu iki ketvirtadienio. Gal dar mane pamatysite!
Ar duoti įsakymą sere?
Ne. Aš turiu geresnę idėją.
Duloko žmonės. Štai nugalėtojas!
Ką?
Sveikiname, žmogėdra.
Tu pelnei garbę, pradėti didžią ir kilnią užduotį.
Užduotį? Aš jau turiu užduotį
Užduotį susigrąžinti savo pelkę!
-Tavo pelkę? -Taip, mano pelkę!
Kurioje tu sumanei atsikratyti pasakų padarais.
Tikrai.
Gerai, žmogėdra, sutariame.
Įvykdyk šią užduotį ir aš sugrąžinsiu tau tavo pelkę.
Būtent tokią kokia ir buvo?
Iki dumblėto, rūpužėmis apsėto akmens.
-Ir olas? -Tokias kaip ir prieš tai.
Kokia tai užduotis?
Gerai, leisk man pasakyti atvirai!
Mes ieškome drakono,
saugomos princesės, o už tai tas Farkvadas grąžins tavo pelkę,
kuri dabar užimta tų išsigimėlių.
-Dėl to? -Žinai ką?
Gali ir yra svari priežastis, kodėl asilai turėtų nešnekėti.
Nesuprantu, Šrekai.
Kodėl tu pavyzdžiui jų ėmei ir neišvarei?
Supranti???
Tas Farkvadas turėtų pasisaugoti, nes tu tikrai gali sumalti juos į miltus.
Žinai ką.
Gal aš turėčiau nukirsti visų valstiečių galvas.
Paimti peilį, išpjauti blužnis ir išgerti visą tą skystį.
Ar gražiai tau skamba?
Na, ne, nelabai, ne.
Galiu pasakyti, kad mes žmogėdros esame kitokie nei visi galvoja.
-Pavyzdžiui. -Pavyzdžiui?
Gerai, Na, žmogėdros iš dalies kaip svogūnai.
-Jie smirdi? -Taip, ne!
-Ar, jie verčia verkti. -Ne.
A, tu palieki juos saulėje, jie paruduoja ir iš jų išsišakoja maži balti plaukučiai?
Ne! Sluoksniai! Žmogėdros yra visokių rūšių kaip svogūnuose daug sluoksni.
Visokių žmogėdrų.
Supratai? Mūsų esame visokių.
A, tai jūs esate visokie.
Žinai, ne visi mėgsta svogūnus.
Pyragas! Pyragų irgi yra sluoksniuotų. Visi mėgsta pyragus.
Man nesvarbu,
kas visiems patinka.
Žmogėdros ne tokie kaip pyragai.
Žinai ką dar visi mėgsta? Padūminti.
Ar esi kada nors sutikęs žmogų ir pasakęs: "Ei, eikime padūmyti"
ir jie sakytų - "ne aš nemėgstu". Padūmyti puiku.
Ne! Tu erzinanti, miniatiūrine pabaisa ir našta.
Žmogėdros kaip svogūnai. Istorijos pabaiga.
Iki. Pasimatysime vėliau.
Rūkymas vienas iš geriausių dalykų visoje mūsų planetoje.
Žinai, man labiau patinka tavo zirzimas.
Gal turi nosinę ar ką nors panašaus, nes man jau bloga.
Nuo to žodžio - rūkymas.
Ei, Šrekai, ar tu tai padarei?
Tu turėtum įspėti prieš nuleisdamas garą.
Mano burna buvo atverta - fe.
Patikėk asile, jei tai būčiau aš, jau būtum miręs.
Tai siera. Turime būti vienas šalia kito.
Taip, tiesa, siera.
Nekalbėk. Aš žinau kaip kvepia siera, o čia ne ji.
Ir tas kvapas tikrai ne nuo tų akmenų.
Žiūrėk, pilis truputį apgriuvus, bet kokia puiki vietovė.
Ei, Šrekai, prisimeni kai sakei, kad žmogėdrų yra įvairių?
Na, taip.
Taigi, aš turiu prisipažinti. Asilai visi vienodi.
Mes visi esame bailiai.
Ką, tu irgi toks?
-Tu supranti, ką turiu omenyje. -Ei, tik nesakyk, kad bijai aukščio.
Ne, Tik aš nelabai patogiai jaučiuosi būdamas šalia uolos krašto ir žiūrėdamas į kunkuliuojančią lavą!
Nagi, asile, Aš čia pat už tavęs. Gerai?
Kad emociškai tau būtų saugu,
mes tiesiog abu peržygiuosime per šį tiltelį mažais, vaikiškais žingsneliais.
-Tikrai? -Tikrai tikrai.
Gerai. Tai mane labiau įkvepia.
Tiesiog judėk ir nežiūrėk žemyn.
Nežiūrėti žemyn, nežiūrėti žemyn.
Šrekai! Aš žiūriu žemyn!
Aš negaliu to daryti. Tik paleisk mane iš čia, prašau.
-Bet jau nužingsniavome pusę kelio. -Taip, bet aš žinau, kad šita pusė saugesnė.
Gerai, puiku. Neturiu laiko šitam. Eik atgal.
Šrekai, ne, palauk.
Nedaryk to!
Oj, atsiprašau. Ko nedaryti?
-A! Šito? -Taip, šito!
Taip, taip. Daryti taip. Gerai.
-Ne, Šrekai! -Aš tai darau.
Aš mirsiu. Aš mirsiu. Šrekai, mirsiu.
Gerai asile, gerai.
Cool.
Tai kurgi yra ugnį spjaudanti, skausmą nešanti pabaisa?
Viduje, laukia išlaisvinimo.
Aš kalbėjau apie drakoną, Šrekai.
-Ar tu bijai? -Ne, bet ša.
Tai gerai. Aš taip pat ne.
Bet nieko blogo jei tu bijai.
Čia yra kažkas..., kas kaltas, dėl šios aplinkos.
Neminėti pavojingų situacijų. Ir čia yra drakonas spjaudantis ugnį.
Aš tikras, kad jis šykštesnis net už karvę,
bet vistiek baisu. Tu supranti ką aš turiu omenyje.
Ir aš tikras, kad jis sunkesnis už karvę...
Asile. Du dalykai. Gerai?
Užčiaupk nasrus.
Dabar eik ten, ir ieškok laiptų.
Laiptų? Aš maniau mes ieškome princesės.
Princesė bus laiptų viršuje, aukščiausiame kambaryje tolimiausiame bokšte.
Iš kur ž?nai, kad ji ten bus?
Kartą perskaičiau tai knygoje.
Cool. Tu tvarkaisi su drakonu, aš ieškau laiptų.
Gerai, Aš rasiu tuos laiptus. Rasiu???. Būtent.
Kaži kur tie laiptai mane nuves.
Laiptų konstukcijos??
Nepakiaulinkite man. Aš juk laiptų valdovas. Aš laiptų valdovas.
Norėčiau kuo greičiau rasti tuos laiptus, ir jais užlipti viršun.
Na, va jau žinome kur ir princesė yra.
-Bet kur tada... -Drakonas!
Asile, saugokis!
Sugavau.
Oj, kokius didelius dantis tu turi.
Turėjau omenyje baltus, žibančius dantis.
Tu tikriausia visa tai jau esi girdėjusi iš kitų ar ne?
Tikriausia juos balinai kokiu nors balikliu, nes turi akinamą šypseną.
Ar aš jau užsiminiau apie tavo mėtinį gaivumą?
Ir žinai ką dar?
Ką! Tu drakonė? Na, aišku. Turėjau omeny "žinoma esi drakonė",
nes iš tavęs tiesiog veržiasi moteriškasis grožis.
Kas tau? Ar tau kas nors akyje?
Na, aš mielai pasilikčiau, bet žinai aš esu astmatikas.
Nežinau, ką čia veiktume. Tu tik spauditumeisi ugnimi, bei dūmais.
Šrekai!
Ne, Šrekai! Šrekai!
-Kelkis! -Ką?
Ar tu princesė Fijona?
Taip.
Laukianti drąsaus riterio, tokio, kuris mane išgelbėtų iš čia.
Na, tai puiku. Tai gal jau eikim.
Bet palaukite, riteri.
Čia turėtų lyg būti mūsų pirmasis pasimatymas.
Ar tai neturėtų būti nuostabus, romantiškas momentas?
Na, taip. Bet atsiprašau dama, neturiu laiko.
Ei, ką tu darai?
Žinai, kol kas manęs nesužavėjai.
Pro langą, virve tu galėtum užlipti pas mane, o ne taip.
Tikriausia viską buvai surepetavus?
Aha.
Turėtume dainuoti šiuo momentu.
O galėtum padeklamuoti poemą man.
Baladę, sonetą, libretą, ar kažką panašaus.
Nemanau.
Na, tai gal galėčiau nors vardą sužinoti mano didvyrio?
Šrekas.
Taigi, Šrekai.
Aš prašau padaryti man paslaugą ir priimti šią nosinaitę kaip mano dėkingumo ženklą.
Ačiū.
-Nu nenužudei drakono? -Tai nėra taip lengva padaryti. Na, paskubėkim!
Bet tai neteisinga.
Tu turėtum jį paskersti jį savo kardu.
Taip daro visi riteriai.
Taip. Bet tik prieš tai, kai juos sudegina drakono liepsna.
Ne tai turėjau omenyje.
Palauk. Kur eini? Išėjimas ten.
Na, aš turiu išgelbėti draugo pasturgalį.
Kas tu per riteris?
Toks jau esu.
...neskubėčiau pradėti tarpusavio santykių .
Nes, dar nesu emociškai pasirengęs įsipareigoti tokiam svarbiam dalykui.
Štai ko aš visą gyvenimą ieškojau. Svarbaus nutikimo.
Ė, aš nenoriu tokio fizinio kontakto.
Ei, ką tu darai?
Gerai, gerai, atvėskime truputėlį ir negreitinkim šio proceso.
Turiu omenyje, iš pradžių turėtume daugiau viens kitą pažinti, supranti ką sakau.
Kaip draugai, gal net kaip susirašinėjimo draugai.
Ei nedaryk to. Tai mano uodega. Čia mano asmeninė uodega.
ir tu nori ją nuplėšti....
Aš neduosiu leidimo to atlikti
Ei, ką tu nori padaryti
O, ne. Ne.
Sveika, princese.
-Jis kalba?! -Taip. Ir tuoj užsičiaups.
Gerai, jūs du. Bėkit link išėjimo.
Aš pasirūpinsiu drakonu.
Bėėėkit!
Tau pavyko. Tu išgelbėjai mane.
Puiku, tu tiesiog nuostabus. Tu esi...
...ne visai tradicinių pažiūrų, bet
tavo darbas atliktas.
Ir aš esu tavo vienintelė.
Ir kaži kur dabar būtų riteris be savo didingo žirgo.
Girdėjai? Ji mane pavadino didingu žirgu.
Ji mano, kad aš didingas.
Kova laimėta. Gali nusiimti savo šalmą, riteri.
-Na, ne. -Kodėl ne?
Aš plikas.
Prašau. Norėčiau bent pažvelgti į išgelbėtojo veidą.
O, ne, nenorėtum, jis dulkėtas.
Bet, kaip tada pabučiuosi mane?
Ką? Šito nebuvo darbo aprašyme.
-Gal tai priedas? -Ne. tai likimas.
Tu turėtum žinoti kaip viskas einasi.
Princesė užrakinta pilies bokšte apsupto baisau drakono išgelbėjama drąsaus riterio.
Ir tada jie pasibučiuoja.
Su Šreku? Tu manai, palauk...
...tu manai, kad Šrekas yra tavo tikroji meilė?
Na, taip.
Tu manai, kad Šrekas yra tavo tikroji meilė.
Kas čia juokingo?
Na, sakykime aš nesu tavo skonio, gerai?
Aišku, kad esi. Tu mano gelbėtojas.
Nagi nusiimk šalmą.
Klausyk. Nemanau, kad tai gera mintis.
-Tiesiog nusiimk tą šalmą.
-Nesiimsiu.
-Greičiau!
-Ne!
-Dabar!
-Gerai, raminkis.
Kaip pasakysite, jūsų kilnybe.
Tu žmogėdra.
A, o tu tikėjaisi gražuolio princo.
Na, taip.
O, ne. Viskas blogai. Tu neturėtum būti žmogėdra.
Princese, aš buvau pasiųstas lordo Farkvado jus išvaduoti, aišku?
Jis nori tane vesti.
Tai kodėl jis neatvyko manęs išvaduoti?
Geras klausimas. Tu turėtum šito paklausti jo, kai nuteksime tenai.
Bet aš turiu būti išlaisvinta savo tikrosios meilės.
Ne kažkokio žmogėdros ir jo gyvūnėlio.
Na, tiek po eiklaus žirgo...
Klausyk, princese. Taip tu mano darbo nepalengvinsi.
Atsiprašau, bet tavo darbas ne mano problema.
Pasakyk lordui Farkvadui jei jis nori mane normaliai išvaduoti,
Aš jo lauksiu štai čia.
Ei, aš ne siuntinukas, aišku?
-Aš pristatytojas. -Tu nedrįstum.
-Eini asile? -Nulesik mane!
Taip, aš už tavęs.
Nuleisk, o tai kentėsi nuo pasekmių.
Taip neoru. Nuleisk.
Gerai, dar vienas klausimas.
Tarkim į akį tau įkrito viena moteris,
bet ji tau nelabai tinka.
Taip ir pasakyti jai, bet ar ji neįsižeis?
Bet visdėlto ji tau kažkiek patinka. Kaip tau elgtumeisi?
Tiesiog pasakyčiau, kad ji ne mano tikroji meilė.
Visi jaučia, kai suranda savo...
Ei! Kuo greičiau nukeliausime į Duloką tuo bus geriau.
Taip. Tau patiks ten. Tiesiog nuostabu.
Ir kaip mano jaunikis lordas Farkvadas. Koks jis?
Na, tarkime, princese,
Farkvadas, keisto sudėjimo.
Na ne, Šrekai. Jis trumpo sudėjimo.
Nusiraminkit abu.
Žinot, jūs tiesiog pavydite,
kad niekada netapsite
tokiais kaip lordas Farkvadas.
Žinai. Gal tu ir teisi, princese.
Bet galėsi rytoj pati jį įvertinti.
Rytoj?
Tik tiek užtruks?
-Tai mes nesustosime snūstelėti? -Ne. Tada užtruktų daugiau.
Mes galime ir taip keliauti.
Bet miške yra plėšikų.
Ei, Šrekai. Sustojimas, tikrai geras dalykas.
Nagi. Aš baisiausias ką galime rasti šiame miške.
Kuo greičiau raskite vietą miegui!
Ei, štai čia.
Šrekai, man neatrodo, kad tai tiktų princesei.
Ne, ne, viskas puiku. Tik reikia kelių dalykėlių.
Dalykėlių? Pavyzdžiui?
Durų.
Na, džentelmenai aš..., labanakt.
Ar norėtum, kad ateičiau ir perskaityčiau pasakėlę prieš miegą, nes aš...
Pasakiau labanakt!
Šrekai! Ką darai?
Aš tiesiog..., na, žinai...
Nagi, aš tik juokauju.
O ten, ten - Spjaudalius.
Vienintelis žmogėdra sugebėjęs perspjauti per tris kviečių laukus.
Na, taip.
Ei, o ar gali nuspėti mano ateitį iš žvaigždžių?
Na, žvaigdės nenuspėja ateties, asile.
Jos tiesiog pasakoja pasakas. Pažvelk.
Štai ten - Blodnis, "dujakaupys"
Spėk kuo jis pagarsėjęs.
Tikrai. Manau tu tik išsigalvoji.
Ne. Žiūrėk. Štai grupė medžiotojų bėganti nuo elnių.
Nieko ten nėra išskyrus kuokštas mažų dėmelių.
Žinai, asile, kartais dalykai reiškia daugiau nei atrodo.
Pamiršk.
Ei Šrekai. Ką tu darysi kai atgausime mūsų pelkę?
-Mūsų pelkę? -Na, supranti. Čia tas princesės gelbėjimas ir šiaip.
Mes? Asile, nėra tokio "mes". Nėra "mūsų".
Tik teesu aš ir mano pelkė.
Ir pirmasis dalykas, kurį aš žadu padaryti, tai pastatyti aplink savo žemę 10 pėdų sieną.
Dabar tai mane įžeidei Šrekai, tikrai.
Žinai, ką manau? Manau ta siena, tai tik būdas ko nors neprisileisti.
Tikrai taip manai?
-Ar tu ką nors slepi? -Nesvarbu asile.
A, tai čia vėl kažkas panašiau kaip su tais svogūnais ar ne?
Ne. Ne čia toks dalykas, kuris vadinasi palik jį ramybėje.
-Kodėl nenori apie tai su manimi pasišnekėti?
O kodėl tu nori apie tai šnekėti?
-Ko, kreipi temą? -Nieko aš nekreipiu. -O, taip - kreipi.
-Asile, perspėju tave. -Nuo ko tu nori apsisaugoti, su ta siena?
Tiesiog pasakyk, nuo ko?
Nuo visų, aišku?
-Na va jau geriau.
-Ak, pošimts velnių.
Šrekai, kokios tavo bėdos? Kodėl tu nusiteikęs prieš visą pasaulį?
Klausyk. Neturiu aš jokių problemų, aišku?
Tik pasaulis su manimi nesutaria.
Žmonės, pažvelkite į mane ir bėkite rėkdami: Aaa... Padėkite!
Didelis, kvailas, šlykštus žmogėdra.
Jie nusiteikia prieš mane, prieš tai nepažindami.
Štai kodėl man mieliau būti vienam.
Žinai, ką? Kai susitikome, nemaniau, kad esi didelis, kvailas, šlykštus žmogėdra.
Žinau.
Tai, ar... ten viršuje yra asilų?
Na, yra Taksistas. Toks mažas ir erzinantis.
Aha, taip. Dabar jį matau. Toks šviečiantis priešais mus. Šitas, ar ne?
Čia mėnulis.
Dar kartą. Parodyk darkart.
Veidrodi, veidrodi. Parodyk man princese.
Nuostabu.
O taip. Tai man patinka. Ateik, mažute...
-Asile. Kelkis. -Ką? -Kelkis.
Labas rytas. Ar mėgstate kiaušinius?
-Labas rytas, princese. -Ką visa tai reiškia?
Na, mes vakar truputį apsipykome
ir norėjau jums ką nors padaryti.
Na, tu vis tiek mane išvadavai.
Ačiū.
Na, valgykite.
Prieš mus dar visa diena.
-Šrekai! -Ką? Čia komplimentas.
Geriau iš negu į, aš visąlaik taip sakau.
Bet taip negalime elgtis prie princesės.
-Ačiū. -Jūs abu kažkokie...
Žinai. Aš ne visai tokią tave įsivaizdavau.
Na, gal nereikia spręsti apie žmogų, prieš tai jo nepažinus.
Aš išlaisvinsiu jus.
Princesė!
Ką tu darai?
Nurimkite mieloji, aš jūsų išgelbėtojas.
Ir gelbsčiu jus nuo šito... pabaisos.
Ei! Ji mano princesė. Eik ir susirask sau pats.
Prašyčiau, monstre! Ar nematai, kad aš truputį užsiėmęs dabar?
Klausyk, drauguži. Nežinau, ką tu apie save galvoji.
Ak, ištikrųjų. Koks aš buvau žiaurus.
Prašau, leiskite prisistatyti. Ei, linksmieji vyrai!
Aš vogiu iš turtingų ir atiduodu vargstantiems
Truputį sau pasiliekam, bet aš nesu godus
Aš gelbsčiu gražias paneles, koks aš geras
Koks vaikinas, monsinjoras Hudas
Nagi,
Mėgstu sąžiningą kovą ir įžūlias mažas mergeles
Iš tikrųjų jis mėgsta gauti... pinigus
Taigi, kai žmogėdra krūme pačiumpa damą už sėdynės
Tada blogai, blogai, blogai, blogai,
Ir kai gražuolė kartu su pabaisa tai mane siaubingai piktina
Jis tikrai įpykęs, tikrai
Taigi paimsiu durklą su aštria geležte ir perversiu tavo širdį,
Ir nenuleiskit akių nuo manęs, bernai, nes aš tikra žvaigždė...
Kaip viskas mane erzino.
Ak, tu maža...
Gal jau eikime?
Kad mane kur!!!
Ei, palauk. Kaip tu čia taip?
-Kas? -Viskas, ką tu čia darei. Tai buvo nepaprasta.
Kur to išmokai?
Na, kai gyveni vieniša, turi mokytis tokių dalykų, jeigu netikėtai...
Tavo užpakalyje strėlė.
Ką? O, tu tik pažiūrėk.
Ak, ne... Čia mano kaltė. Atsiprašau.
-Kas atsitiko? -Šrekas sužeistas. -Šrekas sužeistas? Šrekas sužeistas!
-O, ne. Šrekas mirs. -Asile, viskas gerai.
Tu negali to daryti. Aš per jaunas, tavo mirčiai.
Pakelk kojas. Nulenk galvą.
-Ar kas nors žino kaip sutvarkyti... -Asile! Raminkis.
Jei nori padėti Šrekui, bėk į mišką ir rask man mėlyną gėlę su raudonais spygliais.
Mėlyna gėlė, raudoni spygliai. Aišku, einu. Mėlyna gėlė, raudoni spygliai. Mėlyna gėlė, raudoni spygliai.
Nemirk Šrekai. Ir jei pamatysi ilgą tunelį, nesiartink prie šviesos!
-Asile! -Ak, taip. Mėlyna gėlė, raudoni spygliai. Mėlyna gėlė, raudoni spygliai.
-Kam ta gėlė? -Atsikratyti asilo.
Stovėk ramiai ir aš trūktelėsiu tą daiktą lauk.
-Ei! Atsargiau su tuo traukimu. -Atsiprašau, bet ją reikia ištraukti.
Ne, ne. Švelniau. Ką tu bandaj čia daryti yra kita pusė...
-Nesimalk. -Gerai, klausyk, baik. -Gal malonėtum... Gerai.
Tai ką siūlai daryti?
Mėlyna gėlė, raudoni spygliai. Mėlyna gėlė, raudoni spygliai. Mėlyna gėlė, raudoni spygliai.
Būtų daug lengviau jei nebūčiau daltonikas.
Mėlyna gėlė, raudoni spygliai. Mėlyna gėlė, raudoni spygliai.
Palauk, Šrekai. Aš ateinu!
Ne gerai.
Gerai, gerai, Tuoj išimsiu. Tuoj...
Nieko čia nebuvo.
Mes tiesiog...
Klausykit jei norėjote būti vieni, jums tereikėjo pasakyti man, gerai?
Na jau. Tai paskutinis dalykas galėjęs šauti man į galvą.
Princesė tiesiog... Au!
Ei, kas čia? Ar tik ne...
Aš ir mano mylimasis pabaisa
Visur mes keliaujame kartu
Vilkėdami lietpalčius su keturiomis rankovėmis
Kuris praverčia bet kokiu oru
Ji visąlaik man primins
tą žaizdą žemiau nugaros
Visą tai mums suteikia pasaulis jis tiek daug reiškia
Štai ir jis, princese.
-Tavo lemtis ateina. -Ar tai Dulokas?
Taip. Suprantu. Tu turėsi sumažinti daiktus, dėl kurių lordas Farkvadas kompleksuoja,
tikrai teks, jis taip pat turi
Manau reikia keliauti toliau.
Aišku, bet, Šrekai...
-Man baisu dėl asilo. -Ką?
Na, tik pažiūrėk į jį. Jis nekaip atrodo.
-Apie ką čia šneki? Man viskas gerai. -Taip ligoniai visąlaik sako.
Ir tada jie pakrato kojas.
-Nudvėsta! -Žinai, ji teisi. Tu baisiai atrodai
-Ar norėtum atsisėsti? -Galėčiau padaryti tau arbatos.
Na, aš nieko prieš, bet
man kaklą siaubingai diegia. Ir jei aš pasukčiau kaklą va taip. Ai, matai?
-Jis alkanas. Surasiu ko nors užkąsti.
-Aš parinksiu malkų laužui. Ei, ur eini?
Ak, aš nejuntu savo kojų. Aš nebevaldau kojų!!!
Manau mane reiktų apkabinti.
Kaip skanu. Tikrai labai skanu.
-Kas tai? -Laukinė žiurkė.
-Kepta ant šašlykinės. -Tikrai?
-Ak, kaip skanu. -Na, jos dar skanio ir troškintos.
Na, nenoriu girtis, bet iškepiau ne kokį kepsnį.
Tikriausia rytojaus vakarienė bus visiškai kitokia, nei ši.
Gal būt norėsi kada apsilanky mano pelkėje.
Pagaminčiau puikaus maisto.
Pelkinės rūpužės sriubos, žuvies, tritonų akių. Tikrai.
Labai norėčiau.
-Aaa... , princese? -Taip, Šrekai?
Na, aš.... mąsčiau.
Ar tu... na...
Ar tu jį dar pabaigsi?
Ar tai neromantiška. Tik pažiūrėkit į saulėlydį.
Saulėlydį?! O, ne. Jau vėlu. Labai vėlu.
-Ką? -Palauk, truputį. Suprantu, kas čia daros.
Tu bijai tamsos. Ar ne?
Taip, taip. Būtent. Štai ko aš bijau. Žinote gal aš jau eisiu į vidų.
Nenusiminkite, princese. Aš irgi bijodavau tamsos.
Iki... Ei, ne, palaukit. Aš vis dar jos bijau.
-Labanakt. -Labos nakties.
Aaa. Dabar jau suprantu kas čia darėsi.
Ką, apie ką čia šneki.
Nesakyk, nesakyk. Klausyk, aš gyvulys nujaučiu tokius dalykus.
Ir suprantu, kad jūs vienas kitam įkritote į akį. Aš jaučiu tai.
Kalbi nesąmones. Aš tiesiog ją pristatysiu ją Farkvadui.
Ei, Šrekai. Atsibusk ir apsižvalgyk.
Tiesiog eik pas ją ir pasakyk ką jai jauti.
Nėra ką sakyti. Be to jei ir pasakyčiau... na, supranti.
Na, nesakau, kad turiu ką pasakyti, nes neturiu.
Ji princesė, o aš...
...žmogėdra.
Taip, žmogėdra.
-Ei, kur eini? -Pririnkti dar malkų.
Princese. Princese Fijona?
Princese, kur tu?
Princese?
Čia gan klaiku ir ar mes čia žaidžiam?
-Ne, ne. -Gelbėk! Šrekai! Šrekai!
-Ne. -Šrekai! -Viskas gerai, gerai.
-Ką tu padarei princesei? -Asile, ššš. Aš ir esu princesė.
-Čia šiame pavidale. -O, Dieve. Tu suėdei princesę.
-Ar girdi mane princese? -Asile!
Klausyk, kvėpuok. Aš ištrauksiu tave iš ten!
Šrekai! Šrekai! Šrekai!
Čia juk aš.
Princese? Kas tau nutiko?
Tu... kitokia.
-Aš šlykšti, aišku? -Taip.
Ką tu tokio suvalgei? Aš sakiau Šrekui, kad tos žiurkės blogas sumanymas.
-Tu esi tas ką valgai, aš visąlaik sakau. -Ne. Man taip visąlaik atsitinka.
Ką turi galvoje? Aš tavęs tokios dar nemačiau.
Tai nutinka tik tada, kai nusileidžia saulė.
Diena po dienos, taip bus kol mano tikroji meilė manęs nepabučiuos.
Ir tada mylėti jį amžinai...
-Ak, kaip gražu. Aš nežinojau, kad tu poetė.
-Tai yra kerai.
Kai buvau maža mergaitė, ragana mane užkeikė.
Per kiekvieną naktį aš tampu tokia. Tokia šlykščia pabaisa.
Buvau patalpinta toje pilyje, tol kol tikra meilė manęs neišvaduos.
Štai kodėl turiu ištekėti už lordo Farkvado, rytoj prieš saulėtekį, kol jis manęs tokios nepamatė?
Gerai, gerai. Nusiramink. Klausyk, tai nėra taip blogai. Tu ne tokia jau ir baisi.
Na, žinai ką nemeluosiu tu tikrai baisi. Bet tu taip atrodai tik naktį.
Šrekas tai tikrai šlykštus.
Bet asile, aš princesė. Ir ar taip atrodo tikrosios princesės?
Princese, o jei netekėtum už lordo Farkvado?
Privalau. Tik tikroji meilė gali panaikinti užkeikimą.
Žinai, tu panaši į tas žmogėdras.
Ir Šrekas... Turite daug ką bendro.
Šrekas?
Princese, Aš... Kaip sekasi? Gerai? Man taip pat, gerai.
Pamačiau šią gėlę ir pagalvojau apie tave.
Na iš tikrųjų man ji nelabai patinka , bet maniau, kad tau patiks, nes tu pati esi graži.
Ir man tu patinki. Na....
Man jau ne kas. Na, einu.
Kas galėtų mylėti šlykštų ir bjaurų? Princesė ir pabaisa nesuderinami dalykai.
Štai kodėl negaliu pasilikti su Šreku,
normaliai gyvensiu tik tada, kai ištekėsiu už tikrosios meilės.
Ar supranti asile? Taip jau turi būti.
Tai vienintelis kelias mane atkerėti.
Na, turėtum Šrekui nors tiesą pasakyti.
Ne, ne. Negalima to niekam pasakyti. Niekas neturi žinoti.
Tai, todėl neturiu prasitarti? Tai turi būti paslaptis?
Prižadėk, kad nepasakysi!
Gerai, gerai. Aš nepasakysiu. Bet tu turėtum.
Žinai, kai viskas išaiškės man prireiks daugybės gydymų.
Žiūrėk, net mano akis tvinkčioja.
Pasakysiu, nesakysiu.
Pasakysiu. Nesakysiu.
Pasakysiu!
Šrekai! Šrekai! Turiu tau kai ką pasakyti...
Šrekai, ar tau viskas gerai?
Kaip niekada gerai.
Aš... na, yra pora dalykų, kuriuos turėtum žinoti.
Neprivalai man nieko sakyti. Jau pakankamai išgirdau.
-Tu jau girdėjai? -Kiekvieną žodį.
Manau tu supratai?
Taip, supratau! Ypač kai sakei, "kas galėtų mylėti tokį baisų ir šlykštų padarą"!
-Maniau tai tau nerūpės. -Rūpi.
Štai, pačiu laiku. Princese kai ką jums atsiunčiau.
Ką aš pražiopsojau? Ką pražiopsojau?
-Princese Fijona. -Kaip ir žadėta. Nagi duokš raštą.
Puiku, žmogėdra. Dėl tos tavo pelkės, tai ji "išvalyta" kaip ir prižadėjau. Pasiimk jį ir nešdinkis.
Kol neapsigalvojau.
Atleisk man princese, už įžūlumą, bet tu esi tiesiog jaudinanti.
Dar niekada nemačiau tokio spinduliuojančio grožio kaip tu.
-Aš lordas Farkvadas. -Lordas Farkvadas?
Ak, ne, ne... atleiskite man lorde dėl šito, aš tiesiog norėjau trumpai... atsisveikinti.
Na, kaip miela. Tu neturėtum laikytis manierų su žmogėdra.
-Tokie neturi jausmų. -Taip. Jūs teisus. Neturi.
Princese Fijona, gražioji, teisioji, nepriekaištingoji Fijona,
Aš maldauju jūsų rankos. Ar būtumei puiki nuotaika puikiam jaunikiui?
Lorde Farkvade, aš sutinku. Niekas negalėtų...
Puiku! Aš viską suplaniuosiu rytojaus vestuves...
Ne! Turėjau omeny... kam laukti?
Susituokime šiandieną. Prieš saulėlydį.
Ak, kokie mes nekantrūs ar ne? Jūs teisi. Kuo greičiau, tuo geriau.
Dar daug ką reikia suruošti.
Fotoaparatus, tortą, muzikantus, svečius... Kapitone! Sukvieskite svečių.
Iki žmogėdra.
Šrekai, ką darai? Tu ją tiesiog paleidi.
-Taip, na ir kas. -Šrekai. Yra pora dalykėlių ko tu apie ją nežinai.
-Vakar naktį aš su ja šnekėjau. Ji... -Žinau, kad vakar su ja šnekėjai.
Tu tikras draugas ar ne? Tai, jei jūs tokie artimi draugai, ko tu jos neseki pilin?
-Šrekai. Noriu keliauti su tavimi. -Juk sakiau?
Tu niekur neisi su manimi. Aš gyvenu vienas. Tik aš ir mano pelkė ir daugiau nieko!
Supratai? Nieko! Ypač nereikalingų, beviltiškų, erzinančių, kalbančių asilų!
-Bet. Aš maniau... -Tikrai. Žinai ką? Tu manei blogai.
Šrekai.
Asile?
Ką čia darai?
Tik durnius negali pastebėti, kad čia siena.
Na, taip. Bet siena turėtų supti mano pelkę, one skirti ją.
Ji juosia tavo pusę. Supranti? Čia tavo pusė, o čia mano.
Ak, tavo pusė?
Taip, mano. Aš tau juk padėjau išgelbėti princesę.
Atlikau pusę darbo. Taigi man priklauso pusę atlygio.
O dabar duokš tą didelį, seną akmenį, panašų į tavo galvą
-Traukis! -Ne. Tai tu traukis!
-Čia mano pelkė. -Mūsų pelkė.
-Paleisk, asile! -Tai tu paleisk!
-Užsispyręs asilas. -Smirdalius žmogėdra.
Puiku!
Ei, ei, grįžk čionai. Aš dar su tavimi nebaigiau.
-Na, o aš jau! -Žinai, tu visąlaik kartoji tik aš aš aš.
Tai va, dabar mano eilė!
Taigi užsikišk ir klausyk!
Tu man šykštus, ignoruoji mane, negerbi nieko ką aš darau!
Laikai mane pastumdėliu.
Tikrai? Tai jei aš su tavimi taip blogai elgiausi, ko tada tu grįžai?
Todėl, kad taip daro draugai. Jie vienas kitam atleidžia!
Tu teisus, asile. Atleidžiu tau, kad visą laiką mane sekioji!
Tu, su tais savo sluoksniais, svogūnų berniuk. Tu bijai savo paties jausmų.
-Eik šalin. -Matai? Ir vėl tu tai darai. Taip pat elgeisi ir su Fijona.
Tu jai patikai. Gal ji tave net ir mylėjo.
Mylėjo mane? Ji sakė, kad aš bjaurus!
Šlykštus padaras.
-Girdėjau kaip jūs šnekėjote.
-Ji kalbėjo visai ne apie tave.
Ji kalbėjo apie...
...kai ką kitą.
Ji kalbėjo ne apie mane? Tai apie ką tada ji kalbėjo?
Na jau ne, nieko aš tau nesakysiu. Vistitek tu manęs neklausysi, ar ne?
-Asile. -Ne!
Na, klausyk, aš atsiprašau, gerai?
Atsiprašau.
Tiesiog manau, kad teesu, šlykštus žmogėdra.
Ar gali man atleisti?
-Štai kam reikalingi draugai? -Taip.
-Draugai? -Draugai.
Taigi? Ką Fijona apie mane kalbėjo?
Ko tu manęs klausi? Pats jos paklausk.
Vedybos! Mes ten niekada nespėsime!
Niekada nesakyk niekada! Jei yra noras, bus ir išeitis.
ir aš turiu išeitį.
Asile?
-Tai tėra mano atsidavimo tau ženklas. -Ak, ateik čia, tu...
Gerai, gerai. Nepradėk. Niekas nemėgsta bučiuoti užpakalio.
Na, šok viršun. Laikykis.
Tik va, nebuvo šanso įrengti saugos diržų.
Duloko žmonės. Šiandieną mes čia susirinkome pabūti naujojo karaliaus karūnavimo liudininkais...
Atsiprašau. Ar galima prieiti prie tos dalies kai sakoma aš sutinku?
Tęskite.
Na, skrisk ir pasilinksmink, jei mums tavęs prireiks, sušvilpsiu. Gerai?
Šrekai, palauk, palauk truputį. Tu tikrai tai nori daryti ar ne?
-Apie ką šneki? -Tu turi palaukt vienos akimirkos.
Kai kunigas sako: "...tegu pasako dabar arba nutyla amžiams".
Ir tada tu turi sakyti: "Aš prieštarauju".
-Neturiu tam laiko. -Pala, pala. Ką tu darai? Paklausyk!
Klausyk, tu myli tą moterį?
-Taip. -Tu nori laikyti ją!
-Taip. -Prašyti jos! -Taip!
Tada tu turi būti švelnesnis.
-Merginos mėgstą tą romantišką šlamštą. -Gerai. Baik. Kada tas vaikinas sakys tuos žodžius?
Turime eiti ir pažiūrėti.
Taigi Dievo man suteikta galia...
ką matai?
-Aš skelbiu jus... -Jau pradeda!
-....jau pasakė -Ak, dėl Dievo meilės.
Prieštarauju!
Šrekai?
Tai ko jis dar nori?
Sveiki visi. Smagiai leidžiate laiką ar ne?
Myliu Duloką. Jis labai švarus.
-Ką tu čia darai? -Tikrai, jau pakankamai žiauru, kad esi gyvas, nors niekas tavęs nemėgsta.
O dabar nekviestam atvykti į vestuves...
-Fijona! Turiu su tavimi kalbėti. -Ak dabar jau nori su manimi kalbėti?
Na, jau per vėlu. Taigi jei atleisi man...
-Bet tu negali už jo ištekėti! -Kodėl ne?
Todėl, todėl kad jis nori tave vesti tik dėl to, kad jis tik taip taps karaliumi.
-Kaip nežmoniška! Fijona, neklausyk jo. -Jis nėra tavo tikroji meilė.
-Ką tu žinai apie tikrąją meilę? -Na, aš ...aš ...
Ak, kaip gražu.
Žmogėdra įsimylėjo princesę.
Juokas.
Šrekai. Ar tai tiesa?
Kam rūpi. Tai absurdiška.
Fijona, mano meilę, mes turime pasibučiuoti, ir tada mes ilgai ir laimingai gyvensime.
Na o dabar pabučiuoki mane!
Diena po dienos.
Norėjau tau kai ką parodyti.
Na, tai daug ką paaiškina.
Fe, kaip šlykštu. Sargyba, sargyba. Įsakau juos pašalinti man iš akių.
-Nagi! Čiupkit juos! Juos abu! -Ne!
Vedybos įvyko, ir dabar aš esu karalius. Matote? Matot?
-Šrekai! -Ne.
-Nestovėkite vietoje, netikėliai. -Traukitės iš kelio.
Ne! Šrekai!
-Ir tau kaip mano žmona. -Fijona!
Aš tave užrakinsiu atgal į tą bokštą, kur praleisi savo likusias dieneles!
Aš turėsiu leidimą, galimybę. Aš...
Gerai, niekas nejuda! Aš turiu drakoną ir nebijau juo naudotis.
Aš esu asilas ir turiu pranašumą!
Garsiosios vestuvės. Jos niekada nesibaigia?
Pradėk Šrekai.
-Fijona? -Taip, Šrekai?
Aš myliu tave.
Tikrai?
Tikrai, tikrai.
Aš taip pat tave myliu.
Laikas tikrajam bučiniui...
Fijona?
Fijona? Ar tau viskas gerai?
Taip. Bet aš nieko nesuprantu.
Aš turėčiau būti graži.
Bet tu ir esi.
Tikėjau, kad pabaiga bus laiminga.
Aš maniau tikra meilė gali būti tik pasakose
Gal kam nors ji ir reiškė kažką, bet tik ne man
Tad, manyje nebebuvo meilės
Taip jau atrodė
Nusivylimas nutraukė visas mano svajones
Ir tada aš pamačiau jos veidą
Ir vėl aš meile tikiu
Mano abejonės dingo,
Neliko nei žymės
Aš įsimylėjęs
Ir vėl meile tikiu
Negalėčiau mylimosios palikti net jei ir norėčiau
Tegu Dievas telydi jūsų žingsnius.
PABAIGA
Aš negaliu kvėpuoti. Negaliu kvėpuoti.